KLUB RANORANILACA
Subota, 24. Mart 1984.
Gimnazija Šermer, Šermer, Ilinois, 60062.
Dragi g-dine Vernon...
Prihvatamo žrtvu...
što smo morali da budemo zatvoreni čitavu Subotu, zbog onoga što smo utradili.
Ono što smo učinili je pogrešno...
ali mislimo da ste ludi što nas terate da pišemo sastav...
o tome ko mislimo da smo.
Zašto vas to zanima?
Vidite nas onako kako želite...
najprostije rečeno, u vrlo odgovarajućim definicijama.
Vidite nas kao mozak...
atletu...
lopova...
princezu...
i kriminalca.
Tačno?
Tako smo i mi videli jedni druge jutro u 7h.
Ispran nam je mozak.
Ne mogu da verujem da nisi mogao da me izvučeš iz ovoga.
Suludo je da budem ovde u Subotu.
Nisam defektna ili slično.
Nadoknadiću ti.
Dušo, bežanje sa časova zarad kupovine nije defekt.
Lepo se provedi.
Da li je ovo prvi ili polednji put da činimo ovako nešto?
Poslednji.
Ulazi unutra i iskoristi to vreme najbolje što umeš.
Mama, ne treba da učimo, treba sam oda sedimo i ne radimo ništa.
- Nađi vremena za učenje. - Tako je.
Pa, idi!
Hej i ja sam se zajebao, svi se zajebu tu i tamo.
Nema ničeg lošeg u tome...
izuzev što su tebe uhvatili.
Mama sve preuveličava, OK?
Želiš li da propustiš meč? Da propustiš šansu?
Nijedna škola neće dati stipendiju disciplinskom slučaju.
Vidi, vidi. Evo nas.
Želim da vam se zahvalim što ste došli na vreme.
Izvinite, gospodine? Mislim da je u pitanju greška.
Znam da je u pitanju pritvor, ali mislim da ja ne pripadam ovde.
Sada je 7:06.
Imate tačno 8h i 54 min. da razmišljate zašto ste ovde.
Da razmotrite svoje greške.
Nesmete razgovarati.
Nećete se premeštati sa stolica.
A ti...
nećeš spavati.
U redu ljudi, danas ćemo pokušati nešto novo.
Napisaćete sastav...
ne manji od 1,000 reči...
kojim bi ste mi opisali šta mislite da ste.
- Da li je ovo test? - Kada kažem "sastav", mislim sastav.
I ne mislim da mi ponavljate jednu reč 1,000 puta.
Da li je to jasno, g-dine Bender?
- Kristalno. - Dobro.
Možda ćete naučiti i ponešto o sebi.
Možda ćete odlučiti da se ne vraćate.
Znate mogu na to da vam odgovorim odmah.
- Od mene ćete dobiti "ne" jer-- - Sedi Džonsone.
Hvala, gospodine.
Moja kancelarija je prekoputa hodnika.
Ne preporučujem bilo kakvo majmunisanje. Ima li pitanja?
Imam ja.
Zna li Beri Manilov da ste mu poharali garderobu?
Odgovoriću ti na to pitanje sledeće Subote.
Ne čačkaj lava, mladiću, ili ćeš se loše provesti.
Taj čovek je kao lovački pas.
Nastavi da jedeš svoju ruku, i nećeš biti gladna za ručak.
Viđao sam te i pre.
Ko ja mislim da sam.
Ko si ti?
Ja sam morski konj.
Prohladno je, zar ne?
Ne mogu da verujem da mi se ovo događa.
Prokletstvo!
A šta ako moramo da pišamo?
Molim te.
Ako već moraš, onda...
- Gospode Bože. - Nećeš pišati ovde, čoveče.
Nepričaj. Ometaš me.
Obriši to, inače si mrtav pre no što prva kap padne na patos.
Jako si seksi kada se naljutiš.
Hej, seljače, zašto ne odeš da zatvoriš ona vrata?
Napumpaćemo kraljicu mature.
- Hej. Hej! - Šta je?
Ako izgubim živce, nadrljao si.
Nadrljao?
Nadrljao.
Zašto ne umukneš? Nikoga nije briga.
Ma nemoj.
Dupeglavac.
Hej, sportaš, kako si ti dospeo ovde?
Zaboravio si da opereš đokicu?
Izvinite, ali mi samo treba da napišemo rad.
Ako živiš ovde to ne znači da treba da nas gnjaviš...
zato prekini!
Ovo je slobodna zemlja.
To radi samo da bi te nervirao. Ignoriši ga.
Slatkišu.
Ne bi mogla da me ignorišeš i da hoćeš.
Dakle...
Dakle.
Jeste li vas dvoje u fazonu momak-devojka?
Redovni izlasci?
Ljubavnici?
Hajde, sportašu. Odgovori mi.
Jesi li joj dao njenu dozu tople govedine?
- Idi dođavola! - Dosta!
Šta se dešava tamo?
Razmaženi kretenčići.
Klošaru.
Hajde da zatvorimo vrata.
Ne možemo se zezati ako nas Vernon proverava svakih 5 sekundi.
Vrata i treba da su otvorena.
- Pa šta? - Pa zašto ne umukneš?
- Ovde ima još četvoro ljudi. - Jao, pa ti znaš da brojiš.
Znao sam da trebaš da budeš pametan da bi bio rvač.
- Ko si ti da sudiš? - Zaista.
Benderu, ti se čak ni ne računaš.
Ako bi nestao zauvek, to ne bi činilo nikakvu razliku.
Mogao bi da ni nepostojiš u ovoj školi.
Evo idem odmah da se priključim rvačkom timu.
Možda i pripremnom klubu, takođe, studentskom veću.
- Ne, nebi te primili. - Povređen sam.
- Znaš li zašto sve zezaš? - Ovo će biti prosvetljujuće.
- Jer se bojiš. - Gospode, vi bogataši ste tako pametni.
Baš zbog toga nisam dobar u učenju.
- Ti si velika kukavica. - Ja sam u klubu matematičara.
Bojiš se da ne pripadaš, i zato gaziš po tome.
A to nije zbog toga...
jer ste vi seronje?
Kako bi znao. Na poznaješ nikoga od nas.
Pa, ne znam nijednog gubavca...
ali se ne priključujem njihovim klubovima.
- Pazi šta pričaš. - Takođe sam član kluba fizičara.
Izvinite me na tren. O čemu ti to?
Rekao sam da sam...
u klubu matematičara, fizičara i Latinskog. Klub fizičara.
Hej. Bombonice.
- Pripadaš li i ti klubu fizičara? - To je akademski klub.
Pa?
Akademski klubovi nisu poput ostalih.
Ali kretenčići poput njega jesu.
I, šta vi radite u tom vašem klubu?
Na fizici, pričamo o fizici, zakonima fizike.
Družimo se.
Poremećeno i tužno, ali društveno, zar ne?
Moglo bi se posmatrati kao socijana situacija.
Postoje i druga deca u mom klubu.
I na kraju godine se održava...
- veliku svečanost u Hiltonu. - Napijete se, najedete.
Ne. Obučemo se, ali se ne naduvamo.
Samo bitange poput tebe se naduvaju.
Nisam imao cipele, te sam morao da pozajmim tatine.
Moja majka ne voli da nosim tuđu obuću.
Moj rođak Kendal iz Indijane se naduvao jednom.
Počeo je da jede jako čudnu hranu...
a onda se osetio kao da nigde ne pripada.
Neka vrsta "Zone Sumraka".
Potseća na tebe.
Samo vi nastavite da pričate i Vernon će doći.
Imam sastanak u Subotu, i neću ga propustiti zbog vas buzdovana.
To bi bilo jako loše?
Propuštanje sastanka rvača?
Nemaš to pojma, peškiriću.
Nikada se nisi takmičio u životu.
Da, znam. Osećam se tako šuplje iznutra.
Gajim jako iskreno divljenje prema vama momcima koji se valjate sa drugim momcima.
Nikada ti neće nedostajati. Nemaš ti nikakve ciljeve.
- Ali imam. - Ma nemoj?
Želim da budem baš kao ti.
Trebaju mi samo lobotomija i hulahopke.
Nosiš hulahopke?
Ne, ne nosim hulahopke.
Nosim propisanu uniformu.
Hulahopke.
Umukni.
Ne bi trebalo da bude majmunisanja.
Maldiću jesi li završio svoj rad?
Benderu, neglupiraj se.
- Šta ćeš da učiniš povodom toga? - Da crknem, nadam se.
Fenomenalno!
Benderu, to je školska imovina.
Ne pripada nama. Ne trba se igrati s njome.
- Jako smešno. Popravi to. - To bi ti trebalo da popraviš.
- Da li sam ja genije? - Ne, ti si seronja.
- Komičan je zar ne? Tiho sada. - Popravi vrata, Benderu!
- Znam šta radim. - Poptavi vrata!
Umukni!
Prokletstvo!
Zašto su ta vrata zatvorena?
Zašto su ta vrata zatvorena!
A kako mi to da znamo? Ne smemo da se pomeramo.
Zašto?
Mi samo sedimo ovde, kao što ste nam rekli.
Ko je zatvorio vrata?
- Mislim da je otpao zavrtanj. - Jednostavno su se zatvorila.
- Ko! - Aah!
- Ona ne priča, gospodine. - Eek!
- Daj mi taj zavrtanj. - Nije kod mene.
Hoćeš da te pretresem?
Nije kod mene. Zavrtnji ispadaju svaki čas.
- Svet je jedno nesavršeno mesto. - Daj mi ga, Benderu.
- Zašto bi iko ukrao zavrtanj? - Pripazite, mlada damo.
Vrata su preteška, gospodine.
Izem ti!
Endru Klark, dolazi vamo.
U prvi red. Idemo.
- Kako to da Endru može da ustane? - Tako je.
Ako on ustane, svi ćemo ustati. Biće anarhija.
- Ok, pazi na časopise. - Ovo je van mojih mogućnosti.
To je jako pametno, gospodine...
ali šta ako izbije požar?
Mislim da bi kršenje propisa...
i ugrožavanje života dece bilo glupo...
u ovom trenutku vaše karijere, gospodine.
Šta to radiš? Izvuci ovo napolje.
- Koji ti je đavo? - Škola ima požarne izlaze.
- Pokaži Diku poštovanje. - Idemo.
Vrati se na mesto.
Očekivao sam više od takvog čoveka.
Nezavaravaš ti nikoga, Benderu.
Sledeći zavrtanj koji otpadne ćeš biti ti.
Izjedeš mi gaće.
Šta reče?
Izjedeš...
mi...
gaće.
Upravo si dobio još jednu Subotu.
Oh, duboko sam povređen.
- I još jednu. - Slobodan sam sledeće Subote.
- Posle toga, moraću da proverim kalendar. - Odlično! Biće popunjen.
Nastavićemo. Hoćeš još jednu?
Samo reci.
Umesto da odeš u zatvor, dolazićeš ovamo.
- Jesi li završio? - Ne.
- Činim društvu uglugu. - Pa?
To je još jedna!
Ima da dolaziš ovamo do kraja života ako se ne pripaziš.
- Hoćeš još jednu? - Da.
Imaš je! To je još jedna, prijane.
Prekini!
- Prestani. - Jesi li gotov?
- Ni blizu, druškane. - Odlično!
- Još jedna. - Misliš da me boli dupe?
Još jedna.
- Jesi li završio? - Koliko je to?
To je 7 uključujući i prvu kada si pitao...
da li Beri Manilov zna da mu je poharao odeću.
- Sada je osam. Ne mešaj se. - Gospodine, sedam.
Umukni, upišanko.
Moj si, Benderu. Moj si čitava dva meseca.
Samo moj.
Šta da kažem? Oduševljen sam.
Upravo to i želiš da oni misle.
Znaš šta?
Trebao bi da se više pozabaviš sobom...
a manje impresioniranjem ljudi.
Bilo bi ti bolje.
U redu, to je to!
Biću ispred onih vrata.
Sledeći put kada budem morao da uđem ovde, pucaće lobanje.
Jebi se!
Jebiga.
Probudite se!
Ko mora u toalet?
Vrlo inteligentno.
U pravu si.
Nije lepo uništavati literaturu.
Tako ju je zabavno čitati.
I...
"Molej" mi zaista podiže adrenalin.
Molijer.
Obožavam njegov rad.
Vrlo važno.
Ništa da se radi, zatvoreni u praznoj školi.
Pričaj u svoje ime.
Misliš da bih pričao u tvoje?
Ne znam tvoj jezik.
Jesi li kažnjena večeras?
Ne znam. Moja majka kaže da jesam, ali moj otac tvrdi suprotno.
Ima velika žurka kod Stubija. Roditelji su mu u Evropi.
- Trebalo bi da bude ludo. - Zaista?
- Da. Hoćeš da ideš? - Sumnjam.
Otkud?
Ako ne poslušam majku, biće zato što je moj otac rekao da je OK.
To je sumanut dogovor. Beskrajno i potpuno bezveze.
- Svaki čas, razvod. - Koga više voliš?
- Molim? - Više voliš svog starog?
- Oboje su sjebani. - Mislim, ako bi morala da biraš.
Ne znam.
Verovatno bih živela sa majkom.
Mislim da ni jednom ni drugom nije stalo do mene.
Koriste me da bi bili jedno sa drugim.
Začepi!
- Sažaljevaš samu sebe. - Kad niko drugi neće.
Slamaš mi srce.
- Sportaš? - Šta 'oćeš?
Slažeš li se ti sa tvojima?
Ako kažem da, ja sam kreten, jel' da?
Kreten si kakogod da obrneš...
ali ako kažeš da, onda si i lažov pride.
Znaš šta?
Da nismo u školi unakazio bih te.
Čuješ li ti ovo?
A da sagledamo drugu stranu?
Hej ,momci, mislim--
Ne volim svoje roditelje. Mislim, ne volim--
Ne slažem se sa njima kada...
je njihova ideja roditeljskog saosećanja...
ošinuta, u redu?
- Bandoglavče. - Da?
Ti si san svih roditelja.
U tome je problem.
Vidim da si se sva uzrujala...
što moraš da nosiš svu tu odeću...
ali, supči se, ti si neo-maksi-ultra-jadna.
Šta bi ti radila da nisi tako uzoran građanin?
Zašto moraš sve da vređaš?
Iskren sam, kretenu.
Očekivao sam da ćeš ti znati razliku.
- On ima ime. - Ma nemoj?
Kako se zoveš?
- Brajan. - Vidiš?
Moje saučešće.
A ti?
Kako se ti zoveš?
- Kler. - Kler?
- Kler. Porodično ime. - To je ime zadrigle devojke.
- Hvala. - Nema na čemu.
- Ja nisam debela. - Ne sada...
ali te vidim kako dostižeš granice nezamislivog.
Ne znam da li znaš ovo...
ali postoje dve vrste debelih ljudi.
Debeli ljudi koji su rođeni debeli...
i ljudi koji su bili mršavi ali su postali debeli.
Kada ih pogledaš, možeš da vidiš mršavu osobu unutra.
Udaćeš se, istisnuti par potomaka...
Oh.
Obscene gestikulacije prstima od tako fine devojke.
Ja nisam fina.
Jesi li devica?
Kladim se u milijon dolara da jesi.
Da okončamo napetost.
Hoće li biti srećno venčanje?
Zašto ne umukneš?
Jesi li poljubila dečaka u usta?
Jesi li ikada pipana...
preko grudi...
ispod bluze...
izutih cipela...
moleći Boga da ti roditelji ne banu?
Želiš li da povratim?
Preko gaćica...
bez brusa...
raskopčane bluze...
Bal na prednjem sedištu, posle 11:00 radnim danom?
Ostavi je na miru.
Rekoh ostavi je na miru.
Nateraćeš me?
Naravno.
Ti i koliko tvojih prijatelja?
Samo ja.
Samo ti i ja.
Dva udarca. Ja udarim tebe. Ti udariš o patos.
Kadgod si spreman, ortak.
Ne žeim da se bijem sa tobom.
A zašto ne?
Jer bih te ubio.
Jako prosto.
Ja ubijem tebe, a tvoji roditelji me tuže.
I biće haos, a ja ne hajem toliko za tebe da bih ulazio u sve to.
Kukavice.
Hajde da okončamo ovo sada.
Ti nećeš pričati sa njom.
Nećeš je gledati.
Nećeš ni misliti o njoj! Razumeš li me?
Pokušavam da joj pomognem.
Kako si Brajane?
Otac ti radi ovde?
- Uh, Karle? - Molim?
- Smem li da te pitam nešto? - Naravno.
- Kako se postaje čistač? - Želiš da postaneš čistač?
Ne, ja želim da znam kako se postaje čistač...
jer je Endru jako zainteresovan za dobrovoljni rad.
Zaista?
Misliš da sam ja neki nedodirljivi seljačić?
Možda i jesam.
Ali brišući za vama, bilmezima,...
naučio sam par stvari.
Pregledao sam vaša pisma.
Vaše ormariće.
Slušam vaše priče. Vi to ne znate, ali ja znam.
Ja sam oči i uši ove institucije, dragi moji.
Pride, taj sat žuri 20 minuta.
Prokletstvo.
U redu, devojke. Trideset minuta za ručak.
- Ovde? - Ovde.
Mislim da bi kafeterija bila pogodnije mesto, gospodine.
Briga me šta ti misliš, Endru.
Dik.
Izvini, Rič.
Da li će biti mleka?
Užasno smo žedni.
Ja imam jako nizak prag dehidratacije.
Video sam je kad dehidrira, gospodine. Vrlo je odvratno.
- Opustite se, ja ću doneti. - Uh-uh-uh.
Smesti dupe na stolicu, bato.
Misliš da sam rođen juče?
Misliš da ću te pustiti da lutaš hodnicima?
Ti.
I ti.
Kako se zove? Probudite je.
Mrdaj! Na noge lagane, gospoja. Idemo.
Nije ovo odmaralište.
Imate sodu u nastavničkom salonu.
Idemo!
Dakle...
čime se ti truješ?
Šta piješ?
Zaboravi da sam uopšte pitao.
Vodku.
Vodku?
Kada piješ vodku?
Kadgod.
- Puno? - Tone.
Jesi li zato ovde danas?
- Zašto si ovde? - Zašto si ti ovde?
Ovde sam danas jer...
moj trener i moj otac...
ne žele da upropastim svoju životnu priliku.
Tretiraju me drugačije...
jer trener misli da sam pobednik. Kao i moj stari.
Ja nisam pobednik jer to želim.
Pobednik sam jer posedujem snagu i brzinu.
Nešto poput trkačkog konja.
I tako sam dospeo ovde gde jesam.
Ma nemoj?
To je jako zanimljivo.
A zašto mi sada ne kažeš zašto si zaista ovde?
Zaboravi.
Kler, želiš li da vidiš sliku čoveka sa slonovskom bolešću na jajima?
- Jako je zanimljivo. - Neka hvala.
Šta misliš, kako vozi bicikl?
O, Kler?
Da li bi ikada razmotrila da izađeš sa ovakvim tipom?
- Zar ne možeš da me ostaviš na miru? - Ako bi bio lep...
bio dobar igrač i imao opasan auto?
Verovatno bi morala da se voziš na zadnjem sedištu...
Jer bi njegova jaja bila na suvozačevom mestu.
- Znaš šta bih ja volela da radim? - Pažljivo. Brajan je nevin.
- Nevin? - Volela bih da sam u avionu...
- za Francusku. - Ja nisam nevin.
- Kada si ti nešto kresao? - Kresao sam ja dosta.
- Imenuj ih. - Živi u Kanadi.
Upoznao sam je na Nijagarinim vodopadima. Sigurno je ne znaš.
Kresao si nekoga koga znam?
Ti i Kler?
- O čemu to pričate? - Ništa. Ništa.
- Zaboravi. Pričaćemo o tome kasnije. - Da zaboravi šta?
Brajan mi je rekao, da pored gomile devojaka...
iz oblasti Nijagarinih vodopada, trenutno...
ti i on jašete sobnog konjića.
- Stoko mala. - Ne, nisam!
Džon je rekao da sam nevin, a ja da nisam. To je sve.
Zašto si onda pomenuo Kler?
- Ne cenim ovo, Brajane. - Laže.
Nisi pominjao Kler?
- Znaš da laže. - Jesi ili nisi?
Da, ali sam samo--
Pomenuo sam je jer nisam želeo da zna da sam nevin.
Izvinjavam se što sam devica.
Zašto nisi želeo da znam?
Jer je lično. Moja lična, privatna posla.
Deluje mi kao da ti ništa ne radiš.
Mislim da je OK da tip bude devica.
Zaista?
- Šta ima tu unutra? - Pogađaj.
Gde ti je ručak?
Na tebi (nosiš ga).
Kako si navalentan.
Šta je to?
- Suši. - Suši?
Pirinač, sirova riba i alge.
Nećeš da ti tip stavi jezik u usta, ali ćeš da jedeš to?
Smem li ja da jedem?
Ne znam. Probaj.
Koji je tebi đavo?
Šta je na meniju danas?
Uh... standardni, regularni ručak, pretpostavljam.
Mleko?
Supa.
- Uh... to je sok od jabuka. - Umem da čitam.
PB and J bez pulpe.
Pa, Brajane, ovo je jako zdrav ručak.
Sve četiri grupe su tu.
Da li se tvoja majka udala za g-dina Rodžersa?
- Ne, g-dina Džonsona. - Ah.
Evo mog utiska...
o kući velikog Brija.
Sine?
Da, tata?
Kakav ti je bio dan, ortak?
Odličan, tata. A tvoj?
Super.
Sine, ide li ti se na pecanje ovog vikenda?
Odlično tata, ali imam da radim domaće zadatke.
U redu je sine. Možeš ih raditi na čamcu.
Jej!
Draga, nije li naš sin divan?
Da dragi. Nije li život divan?
U redu. A tvoja porodica?
- Čija, moja? - A-ha.
To je bar prosto.
Glupi...
bezvredni...
loši, prokleti...
svojeglavi, skote.
Retardirani, blebetalo, sveznajući...
seronjo, drkadžijo.
Zaboravio si ružni, lenji i arogantni.
Umukni, kučko!
Idi i podgrej mi onu pitu.
A ti tata?
Jebi se.
Ne, tata. A ti?
Jebi se!
Ne tata, a ti!
Jebi se!
Bam!
- Da li je to stvarno? - Hoćeš da svratiš jedanput?
Gluposti. To je deo tvoje slike.
- Ne verujem ti ni jednu reč. - Ne veruješ mi?
- Ne. - Ne?
Da li zamuckujem?
Veruješ li ovome?
Veličine je cigare. Da li zamuckujem?
Ovo dobiješ u mojoj kući kada prospeš farbu u garaži.
Mislim da ne treba da sedim sa vama kretenima više.
Nisi trebao to da kažeš.
Kako sam mogao znati?
Iovako laže o svemu.
Prokletstvo.
Kafa.
Izgleda kao da je sastrugana sa dna Misisipija.
Sve je zagađeno. Sve je zagađeno.
Kafa, deca su zagađena.
- Kako znaš gde je Vernon otišao? - Ne znam.
- Kako znaš kada će se vratiti? - Ne znam.
Biti loš je prijatno osećanje, a?
Zašto idemo do Benderovog ormarića?
Pojma nemam.
Ovo je jako glupo. Zar ne misliš--
- Zašto rizikujemo da budemo uhvaćeni? - Ne znam.
Pa, šta onda radimo?
Pitaj me još nešto i ubiću te od batina.
Izvini.
- Ala si aljkav. - Sobarica mi je na odmoru.
To je droga.
Zajebi, Benderu. Vrati to.
Droga. Dečko ima marihuanu.
- Ono je marihuana. - Začepi.
Ti ovo odobravaš?
Ićićemo kroz laboratoriju, tako je najbrže.
Bolje da si u pravu. Ako nas Vernon uhvati, ti si kriv.
Šta je rekao? Kuda idemo?
Sačekajte. Čekaj... Stani.
- Moramo kroz kafeteriju. - Ne, kroz salu za fizičko.
- Ne znaš šta pričaš. - Ne, ti ne znaš!
Ti se više ne pitaš. Idemo ovuda.
Idi gde ti volja, metalac.
Hajdete!
- Dođavola! - Odlična ideja, Šerloče.
- Nosi se. - Zašto niste poslušali Džona?
Gotovi smo.
Ne.
- Samo ja. - Kako to misliš?
Vratite se u biblioteku. Ne skidaj pantalone.
Skot jedan mali.
Tri...
dva...
jedan!
Benderu! Benderu! Šta to radiš?
- Šta radiš ovde? - Pozdrav.
Napolje. Gotovo je, Benderu. Napolje. Kraj.
- Želite li da čujete moj izgovor? - Napolje.
- Možda dobijem stipendiju. - Daj mi loptu.
Daj mi tu loptu.
Pokupi stvari. Idemo.
Gospodin Pametni je našao za shodno da ode u salu za fizičko.
Žao mi je što moram da vam saopštim...
da ćete ostati bez njegovih usluga za danas.
- B-o-o h-o-o. - Tebi je sve jedna velika šala?
Lažna uzbuna u Petak. Lažne uzbune su jako smešne.
Šta ako tvoj dom-- Šta ako tvoja porodica--
Šta ako se zapali tvoja trava?
Nemoguće, gospodine. Ona je Džonsonovim gaćama.
Misliš da je smešan?
Misliš da je ovo simpatično? Da "jebe keve"? Jel' to?
Da vam kažem nešto.
Pogledajte ga.
On je propalica.
Hoćete da vidite nešto smešno?
Posetite Džona Bendera za pet godina. Videćete koliko je smešan.
Šta je Džone? Zaplakaćeš?
Idemo.
Miči te šape s mene!
Očekivao sam bolje manire od tebe Dik.
Bolju viziju hodnika.
To je poslednji put, Benderu.
Poslednji put da si načinio da izgledam loše pred njima.
Zarađujem $31,000 godišnje i imam dom.
Neću da odbacim sve to zarad nekog poput tebe.
Ali jednog dana...
kada odeš i zaboraviš ovo mesto...
i oni zaborave tebe, i kada se budeš umotao u svoj patetični život...
ja ću biti tamo.
Tako je.
Prebiću te na mrtvo ime.
Prebiću te ko vola u kupusu.
- Pretiš mi? - Šta ćeš da učiniš povodom toga?
Misliš da će ti iko verovati?
Biće tvoja reč protiv moje.
Mene ljudi poštuju ovde. Vole me. Ja sam divan tip.
A ti si lažljivi skot, i svi to znaju.
Ala si opasan. Hajde.
Na noge lagane! Da vidimo koliko si zaista opasan!
Želim da saznam koliko si opasan upravo sada.
Pustiću te da me prvi udariš.
Udri. Baš ovde. Udari me prvi.
Molim te. Preklinjem te. Udari me. Baš tu.
Samo jedna udarac. To je sve što mi treba. Jedan zamah.
Tasko sam i mislio.
Ti si plašljiva stoka.
Gola plavuša uđe u bar...
sa pudlom u jednoj ruci...
i salamom u drugoj.
Stavi pudlu na sto.
Krčmar reče, "Ne treba ti piće".
Gola dama kaže--
Prokletstvo!
Svemoćni Isuse Hriste!
Zaboravio sam olovku.
Sunce mu žarko!
Šta se ovde događa?
- Kakva je to halabuka? - Kakva halabuka?
Bio sam u kancelariji i čuo nekakvu halabuku.
- Možete li opisati tu halabuku? - Pripazi, mladiću.
Šta to bi?
Kakva je to buka?
- Kakva buka? - Zaista, gospodine, nije bilo nikakve buke.
Da li je to buka o kojoj ste pričali?
To nije buka o kojoj sam pričao.
Možda vas nisam uhvatio na delu ovog puta...
ali možete se kladiti da hoću, sledeći put.
Možete zabeležiti to, gospoja.
A ti!
Od mene niko neće praviti budalu.
Bila je nezgoda.
Ti si stoka.
Tuži me.
Ahabe, mogu li dobiti moj smotuljak?
Ej, uništitelju, nećeš pušiti to ovde.
Prokletstvo.
Ribe ne mogu da zadrže dim.
To je u pitanju.
Znate li vi koliko sam ja popularna?
Ja sam tako popularna.
Svi me toliko vole u ovoj školi.
Naravno da te vole.
Gospodine...
O, gospodine Tirnej.
"Istorija mentalnih bolesti."
Nije ni čudo što je sav sjeban.
Dobar dan, Dik.
Ej, Karle.
Kako si? Šta ima?
Ništa posebno.
Zašto preturaš po dosjeima?
A, onako. Domaći zadatak.
- Domaći, a? - Jašta.
Poverljivi dosjei?
Čuj, Karle, kako je ovo vrlo delikatna stvar, da ti kažem...
da bi izvesni ljudi bili jako, jako obrukani.
Vrlo bih cenio ako bio ovo...
ostalo između nas dvojice.
- Kako to misliš? - Šta bi ti želeo?
- Imaš li $50? - Šta?
$50.
Ne, ne, ne.
Imaš li srednje ime?
Da, pretpostavljam.
Tvoje srednje ime je Ralf.
Kao u "povraćka".
Rođen si 12. Marta...
180cm...
težak 60kg...
i tvoj broj socojalnog osiguranja...
je 049-38-0913.
Jesi li ti vidovita?
Ne.
Kako onda znaš sve to?
Ukrala sam ti novčanik.
- Vrati mi ga. - Neću.
Vraćaj ga.
- Ovo je fenomenalno. Još si i lopov? - Ja nisam lopov.
- Multi-talentovana. - Šta je bilo da se ukrade?
- Dva dolara i slika Vilija. - Slika čega?
Ima sliku kada je go. Videla sam. Perverzno je.
To! Daj da vidim.
- Jesu li ti sve ovo devojke? - Neke od njih.
A ostale?
Pa o nekima razmišljam kao o devojkama...
- a o nekima samo razmišljam. - Šta razmišljaš?
Da li bih mogao da budem sa njima.
Ne veruješ u jedan tip, jedna devojka?
- A ti veruješ? - Svakako. Tako bi trebalo da bude.
- E, pa, teko nije kod mene. - Zašto ne?
Odakle ti ovoliko stvari u torbi?
- Zašto imaš tako puno devojaka? - Prvi sam te pitao.
Ne znam. Izgleda da nikada ništa ne bacam.
Ni ja.
Ovo je najgora lažna lična karta koju sam ja ikada video.
Shvataš li da imaš 68?
- Znam. Zeznuo sam se. - Koji će ti đavo lažna lična karta?
Kako bih mogao da glasam.
Hoćete da vidite šta ja imam u torbi?
- Ne. - Ne.
Sunce ti poljubim.
- Šta je sve to? - Uvek nosiš ovoliko stvari?
Da, uvek nosim toliko stvari.
Nikada ne znaš kada ti mogu zatrebati.
Hoćeš li ti biti jedna od onih...
koje sede u uličicama i pričaju sa zgradama.
- Nosićeš muške cipele. - Radiću ono što moram.
Zašto moraš da radiš bilo šta?
Moj kućni život...
je nezadovoljavajući.
Izložićeš sebe opasnostima Čikaških ulica...
jer je tvoj kućni život nezadovoljavajući?
Ne moraš da pobegneš i živiš na ulici.
Mogu da pobegnem, i da odem na okean...
selo u planinama, lzrael, Afrika...
Afganistan.
Endi, shvataš li ti ovo?
Alison kaže da želi da pobegne...
jer je njen kućni život nezadovoljavajući.
Pa, svačiji kućni život je nezadovoljavajući.
Da nije tako, ljudi bi živeli sa svojim roditeljima do kraja života.
Da, ali ja mislim da njeno...
poimanje nezadovoljavajućeg prevazilazi ono što tipovi poput nas...
smatraju "normalnim" nezadovoljavajućim.
Nije važno. Zaboravi. Sve je OK.
- U čemu je štos? - Nema štosa.
- Zaboravi. Ostavi me na miru. - Stani malo.
Ti nosiš sve te stvari u tašni.
Ili zaista želiš da pobegneš ili da samo ljudi misle da želiš.
Nosi se.
Devojka je ostrvo za sebe. U redu?
- Želiš li da razgovaramo? - Ne.
Zašto ne?
Odlazi.
- Gde želiš da odem? - Odlazi.
- Ti imaš problema. - Ja imam problema?
Ti radiš ono što ti se kaže! To je problem.
Ali ja nisam istresao torbu na kauč...
i pozvao ljude u moje probleme.
Nisam li?
Šta nije u redu? U čemu je problem?
Da li je loše? Jako loše?
Roditelji?
Šta su ti učinili?
Ignorišu me.
Šta si želeo da budeš kada si bio mali?
Želeo sam da budem Džon Lenon.
Karle, ne zezaj se.
Pokušavam da budem ozbiljan.
Karle, ja predajem već 22 godine.
I svake godine...
deca su sve arogantnija.
Jes vraga.
Ma hajde, Verne.
Deca se nisu promenila, ali ti jesi.
Predaješ jer si mislio da bi to bilo zabavno.
Mislio si da ćeš imati letnji raspust.
A onda si otkrio da je to samo posao.
To te je potreslo.
Deca su se okrenula protiv mene.
Misle da sam ja samo šala.
Da ti imaš 16...
šta bi mislio o sebi?
Misliš da je mene briga šta ova deca misle?
Da, mislim.
Razmisli o ovome.
Kada ostarimo...
ova deca će upravljati zemljom.
Da.
Ta misao me budi noću--
Kada ostarim...
ova deca će se brinuti o meni.
Nebih računao na to.
Šta bih uradio sa milion dolara?
Što je manje moguće.
- To je dosadno. - A kako trba da odgovorim?
Treba da istražiš mozak do poslednje granice.
Da li bi došao u školu go?
- Da li bih trebao da izađem iz automobila? - Naravno.
- U proleće ili zimu? - Nije važno. Proleće.
- Ispred ili iza škole? - Kakogod.
Da.
Učinio bih to.
Ja bih to učinila i bez milion dolara.
- Lažeš. - Već jesam.
Učinila sam gotovo sve ilegalno.
Ja sam nimfomanka.
Laž.
- Da li su ti roditeljni svesni toga? - Rekla sam samo mom psihijatru.
- Šta je učinio, kada si mu rekla? - Potucao me je.
Fino.
Mislim da, sa legalne tačke gledišta...
ne može biti silovanje, jer sam mu platila.
- On je odrastao. - Jašta. I oženjen je takođe.
Znaš li koliko je odvratno?
- Pa, prvih nekoliko puta-- - "Prvih nekoliko puta"!
- Učinila si to više no jednom? - Svakako.
- Jesi li ti luda? - Očigledno. Tuca se sa psihijatrom.
A ti?
Ja ni nemam psihijatra.
Da li si ikada spavala sa normalnom osobom?
-Nismo li već prešli ovo? - Nikada nisi odgovorila.
Neću da raspravljam o mom privatnom životu sa strancima.
- To je dvosekli mač. - Šta?
Ako kažeš da nisi, prenemažeš se.
ako kažeš da jesi, onda si drolja.
To je zamka. Hoćeš, a nemožeš.
A onda kada učiniš to, poželiš da nisi. Nije li tako?
- Nije. - Ili samo izazivaš?
Izazivačica.
Sigurno. Zašto ne zaboravite na to?
Ti izazivaš i ti to znaš. Sve devojke izazivaju.
Ona samo izaziva kako bi te napalila.
- Ja ništa ne radim! - Zato i izazivaš.
- Da te pitam nešto. - Sve sam ti rekla.
Zar ti ne smeta da spavaš sa nekim a da tu nema ljubavi?
- Zar ne želiš poštovanje? - Nekrešem se ja zbog poštovanja.
To je razlika između mene i tebe.
To nije jedina razlika.
- Suoči se, ti izazivaš. - Ja ne izazivam!
Naravno da da. Seks je tvoje oružje. Sama si to rekla.
Koristiš ga da bi došla do poštovanja.
Nikada to nisam rekla. Izvrće mi reči.
- Zašta ga onda koristiš? - Ne koristim ga, i tačka!
Da li si ti prirodno frigidna ili je to psihološki?
Nisam tako mislila. Stavljaš mi reči u usta!
Samo odgovori na pitanje.
- Budi iskrena. - Ništa strašno. Samo odgovori.
- Odgovori na pitanje, Kler. - Pričaj sa nama.
Hajde, odgovori.
- To je samo pitanje. - Da! Nevina sam!
Ni ja to nikada nisam radila.
Nisam nimfomanka.
Ja sam patološki lažov.
Gadiš mi se!
Namerno si to učinila.
Učinila bih to. Ako voliš nekoga, onda je OK.
Ne verujem ti. Tako si čudna.
neprogovaraš ceo dan. A kada otvoriš usta...
ispadaju same laži.
Samo si besna jer te je naterala da priznaš.
Tačno, ali to ne čini sve ovo manje bizarnim.
Šta je bizarno? Svi smo mi jako bizarni.
Samo što se neki od nas bolje kriju.
Kako si ti bizaran?
Može da razmišlja za sebe.
U pravu je.
Znate li šta sam ja zgrešio i dospeo ovde?
Zelepio sam guzove Lestera Lerija, samolepljivom trakom.
To si bio ti?
Znaš ga?
Da, znam ga.
Onda znaš da je dlakav.
Kada su skinuli traku...
otišao je veći deo dlaka, kao i nešto kože.
Gospode.
A bizarno je to što...
sam to učinio za svog starog.
Kinjio sam tog sirotana...
jer sam žele da misli da sam i ja opušten.
Uvek je pričao o tome...
kada je on bio u školi...
i glupostima koje je pravio.
Stekao sam osećaj da je razočaran...
što nikoga nisam maltretirao.
I sedim ti ja tako u svlačionici...
i oblepljujem koleno...
i Leri se svlači...
nekoliko ormarića dalje.
A on je nekako--
Nekako je mršav, slabašan.
Počeo sam da mislim o mom ocu...
i njegovom stavu prema slabosti.
Sledeće što znam...
je da sam ga zaskočio i stao jahati.
Moji drugovi su se smejali i bodrili me.
Kasnije...
dok sam sedeo u Vernonovoj kancelariji...
jedino o čemu sam moga da mislim...
je bio Lerijev otac...
i Leri koji mora da ode kući...
i objasni šta mu se desilo.
I poniženje...
prokleto poniženje koje je osećao.
Mora da je bilo nerealno.
Kako da se izvinite zbog nečeg takvog?
Nema načina.
I to sve zbog mog matorog.
Gospode, kako ga samo mrzim.
On je poput--
On je poput mašine bez mozga sa kojom ja ne mogu da se poistovetim.
"Endru!"
"Moraš biti najbolji!"
"Neću tolerisati gubitnike u ovoj porodici."
"Tvoja žestina je nikakva!"
"Pobedi! Pobedi! Pobedi!"
Skote prokleti.
Ponekad bih voleo, da me izda koleno.
Tada više ne bih bio u stanju da rvem.
Tada bi mogao da me zaboravi.
Mislim da bi tvoj i moj matori mogli da se nađu i odu na kuglanje.
Poput mojih ocena...
Kao onda kada-- kada sam--
Kada kročim izvan sebe, znate?
I pogledam se...
Nesviđa mi se ono što vidim.
Ne, zaista.
Šta je tebi?
Zašto ne voliš sebe?
Zvuči glupo, ali...
pašću iz radionice (grnčarije).
Imali smo zadatak...
da napravimo kermaičkog slona.
I...
trebali smo--
Bila je to lampa.
Kada povučete surlu, upali se svetlo.
Moje svetlo se nije upalilo.
Dobio sam "F".
Nikada u životu nisam dobio "F".
Kada sam se prijavio za kurs...
mislio sam da sam jako pametan.
Mislio sam, "Uzeću radionicu. To je najlakši način...
da održim prosek ocena."
Zašto si mislio da će biti lako?
Da li si video degenerike koji idu na to?
Ja pohađam kurs. Ti mora da si prokleti imbecil.
Jer neumem da napravim lampu?
Ne, ti si genije, jer ne umeš da napraviš lampu.
- Šta ti znaš o trigonometriji? - Briga me za nju.
Bez trigonometrije ne bi bilo inžinjerstva.
- Bez lampi ne bi bilo svetla. - Nijedan od vas dvojice--
Ja mogu da pišem nožnim prstima.
Da perem zube--
- Pomoću stopala? - Da sviram klavir.
- Ja umem da napravim špagete. - Šta ja umem?
MOgu da vam, uh, svima zalepim guzove.
- Hoću da vidim šta Kler zna. - Ne znam ti ja ništa.
Svi nešto umeju.
Ja umem jednu stvar.
Zaboravite. Sramota me je.
Da li si ikada gledala "Divlje Kraljevstvo"? Taj čovek to radi već 30 godina.
OK.
Zakuni se Bogom da se nećeš smejati.
OK.
Ne mogu da verujem da ste me naterali na ovo.
Super je!
Gde si to naučila?
Kamp, sedmi razred.
To je bilo super, Kler.
Moja slika o tebi je totalno razorena.
Koji si ti bizgov. Ne radi joj to.
- Zakleo si se Bogom da se nećeš smejati. - Smejem li se?
Svinjo odvratna!
Šta je tebe briga šta ja mislim?
Ja se ni ne računam?
Ako nestanem zauvek, to neće praviti neku veliku razliku.
Mogu da ni nepostojim u ovoj školi. Sećate se?
A, ti, nemoj me zavoleti.
I ja imam osećanja.
I podjednako boli kada ih neko gazi.
Gospode, kako si patetična!
Da se nisi usudila...
da porediš sebe samnom, OK?
Ti imaš sve, a ja šipak.
Prokleti Rapunzel, u redu?
Škola bi se verovatno zatvorila da se ti nisi pojavila!
Kraljičica nije ovde.
Sviđaju mi se te minđuše, Kler.
Začepi.
- Da li su to pravi dijamanti, Kler? - Umukni više.
Kladim se da jesu.
- Zaradila si za njih? - Začepi bre.
- Ili ti ih je tatica kupio? - Umukni!
Kladim se da ih je on kupio.
Kladim se da su one poklon za Božić?
Znate li šta sam ja dobio za Božić?
Bila je to srećna godina u porodici Bender.
Dobio sam boks cigareta.
Otac me je zgrabio i rekao, "Puši, Džoni".
Idi kući i plači tatici. Ne plači ovde, u redu?
Hoćemo li biti poput naših roditelja?
Ja neću...
nikada.
Neizbežno je.
Jednostavno se dogodi.
Šta se dogodi?
Kada odrasteš...
srce ti umre.
Koga briga?
Mene.
Da vas pitam nešto...
znam da je pomalo čudno...
ali pitam se...
šta će se desiti u Ponedeljak?
Kada opet budemo svi zajedno.
Ja vas smatram mojim drugovima.
Grešim li?
Ne.
Dakle, šta će se desiti u Ponedeljak?
Hoćemo li i tada biti drugovi, misliš?
Ako smo sada drugovi?
Jašta.
Želiš istinu?
Itekako.
Ne verujem.
Odnosi se na sve nas ili samo na Džona?
Na sve vas.
- Dobar ti je stav, Kler. - Da, budi iskren Endi.
Da ti Brajan priđe u Ponedeljak, šta bi uradio?
Zamisli ovo. Ti sa svim sportistima.
Znaš ti jako dobro šta bi učinio. Pozdravio bi se, a kada bi otišao...
zezao bi ga do smrti, kako tvoji drugovi ne bi pomislili da se vas dvojica slučajno družite.
Nema šanse.
A šta ako ti ja priđem?
- Ista stvar. - Ti si kučka!
Zašto? Jer govorim istinu?
Ne! Jer znaš kako je to loše učiniti nekome.
I nemaš petlje da se suprotstaviš svojim drugovima.
A ti licemeru?
Zašto ne vodiš Alison na jednu od tvojih hevi metal žurki.
Odeš sa Endruom ili Brajanom na parging da duvate. Ili samnom?
Šta bi tvoji drugovi rekli da nas vide zajedno u hodniku?
Pomrli bi od smeha.
Rekao bi da spavamo, pa bi ti oprostili.
Nepričaj o mojim drugovima! Ne znaš ih. Ne gledaš ih.
A sigurno ih ne bi udostojila razgovora.
Drži se onoga što znaš: kupovine, laka za nokte, očevog BMW-a...
- pijane majke na Karibima-- - Umukni!
Toliko o brizi da ćemo ići hodnikom zajedni.
Zaboravi! To se neće desiti!
Samo se ti krij i čekaj prokleto matursko veče!
- Mrzim te! - Jel' da? Odlično!
Pretpostavljam da smo Alison i ja bolji ljudi od vas?
Mi čudaci?
- Da li bi ti to meni uradila? - Ja nemam drugove.
- Pa, bi li? - Ne.
Mislim da mojim drugovima to ne bi bilo važno.
Samo da vam kažem da vam ja to nikada ne bih uradila.
Ne želim i neću.
Jer mislim da je to jako ružno.
Njima to ne bi bilo važno jer bi se ugledali na nas.
Tako si sujetna, Kler.
Tako sujetna.
A ti pa kao nisi. Zašto?
Ne kažem to da bih bila sujetna.
Mrzim da se slažem sa svim onim što moji drugovi imaju da kažu.
I šta onda?
Ne znam. Ne--
Nerazumete. Vi nerazumete--
Vi se ne družite sa ljudima sa kojima se družimo Endi i ja.
Nerazumete pritisak koji se vrši na vas.
Nerazumem šta?
Misliš da nerazumem pritisak?
More jebi se!
Jebi se!
Znaš li zašto sam ovde danas?
Znaš li?
Ovde sam... jer je...
g-din Rajan našao pištolj u mom ormariću.
- Zašta će ti pištolj? - Pokušao sam.
Povučeš surlu...
i svetlo bi trebalo da se upali.
Nije se upalilo. Mislim--
- Čemu pištolj? - Ma, zaboravite.
Sam si to pomenuo.
Ne smem da imam "F".
Ja to ne mogu da podnesem...
i znam da moji roditelji to neće podneti.
Čak i da imam "A" do kraja semestra...
i dalje mi je prosek "B." Sve je propalo.
Brajane.
Razmatrao sam svoje opcije, shvatate?
- Samoubistvo nije opcija. - Pa nisam se ubio, nisam li!
Ne. Ne mislim.
Kakav pištolj?
Bio je signalni pištolj. opalio je u ormariću.
Ti to ozbiljno?
Nije smešno.
Da, jeste.
Prokleti slon je uništen.
Znate li šta sam ja uradila i došla ovamo?
Ništa.
Samo nisam imala ništa pametnije da radim.
Smejete mi se.
Ne.
O, da, smejete se.
Brajane?
Hoćeš li napisati svoj rad?
Da, a zašto?
Gubljenje je vremena da svi napišemo sastav.
Ali to je Vernon tražio.
Da, ali mi svi imamo da kažemo istu stvar.
Vas samo mrzi da pišete.
Tačno, ali...
ti si najpametniji, zar ne?
Pa...
Verujemo ti.
Svakako.
U redu.
Napisaću rad.
Super.
Dođi.
Gde idemo?
Come on.
Neboj se.
Samo me nemoj ubosti u oko.
Neću te ubosti. Samo-- Namesti se ovako.
Odlično.
Izgledaš mnogo bolje bez onog crnog sranja oko očiju.
Ja volim to crno sranje.
Ovo izgleda mnogo bolje.
Pogledaj gore.
Molim te.
Zašto si tako fina prema meni?
Jer mi dopuštaš.
Izgubila si se?
Hvala.
Zašto si to uradila?
Jer sam znala da ti nećeš.
Rekla si da su te roditelji iskoristili da se ponovo zbliže.
Zar im ja nebi bio trn u oku?
Da li si se zaista zgadio na ono sa karminom?
Iskreno?
Iskreno.
Ne.
Šta se tebi dogodilo?
Zašto? To je Klerino maslo.
Šta nije u redu?
Ništa. Samo...
tako si drugačija.
Vidim ti lice.
Da li je dobro ili loše?
Dobro je.
Vidimo se Brajane.
Vidimo se sledeće Subote.
Možeš da se opkladiš u to.
Dragi g-dine Vernon...
Prihvatamo činjenicu da smo morali biti zatvoreni...
čitavu Subotu zbog onoga što smo uradili.
Mislimo da ste ludi što nas terate da pišemo sastav.
Vidite nas onako kako vi želite...
najprostije rečeno, u vrlo odgovarajućim definicijama.
Ali saznali smo...
da u svakom od nas postoji mozak...
- atleta... - i lopov...
- princeza... - i kriminalac.
Da li je to odgovor na vaše pitanje?
Iskreno vaš...
Klub Ranoranilaca.
PREVOD: Krunić